- Kuka tuota trumpettia soittaa? - Hän on Daniel, omistaja.
Hän on loistava. Pyydä häntä käymään keikan jälkeen.
- Ostan hänelle drinkin. - Selvä juttu, kulta.
Tuossa olen minä 19-vuotiaana.
Palkka oli surkea, mutta se ei ollut pääasia, -
vaan musiikin lähettyvillä oleminen. Ja minähän olin.
Sitten eräänä iltana, 22. heinäkuuta 1964. Kenen luulette tulleen tänne?
Miles Davis.
- Ilmielävänä. - Aivan.
Noiden ovien läpi. Maailman hienoin mies.
Hän oli ollut purkittamassa Kolumbiassa.
Miles ilmestyi tänne, ja oli -
soittajantasanteella ennen kuin huomasinkaan.
Hän oli pelottava. Tyyppi oli niin keskittynyt.
Hän oli pelottava muutenkin.
Kaikki tiesivät, ettei sitä vain mennä ja puhuta Miles Davisille.
Hän saattoi näyttää rauhalliselta, mutta hän oli järjetön.
Joku hippipariskunta halusi kätellä häntä.
Mies sanoi: "Terve, minun nimeni on..."
Miles sanoi: "Painu vittuun silmistäni saatanan runkkari ja vie huorasi mukanasi."
Se oli Miles. Sellainen hän oli ollessaan musikaalisessa tilassaan.
- Pääsitkö puhumaan hänen kanssaan? - Parempaa.
- Soitin hänelle 20 minuuttia. - Uskomatonta.
- Miten pärjäsit? - Miten pärjäsin?
Siinä on kuule paskat housussa, kun soittaa Milesin Davisin kanssa.
- Mutta hän pelasti nahkani. - Mitä hän sanoi?
Hän sanoi yhden sanan: Siistiä.
Siistiä? Siinäkö kaikki?
Niin, se tarkoitti hyvää, muttei valmista.
Se tarkoitti, "etsi minut kun olet valmis."
- Etsitkö? - En.
Minut kutsuttiin palvelukseen. Piti tehdä muita asioita ja viimein -
palatessani musiikin pariin, se aikakausi oli päättynyt.
Synnyin 1945, mutta se ilta oli -
elämäni käännekohta.
- Yleisöä ei tule enää? - Jazz ei vedä kuten ennen.
Mahtava tarina.
Täytyy kertoa tuo tarina vankilassa istuville kavereille.
- Tunnetko ihmisiä sieltä? - Kyllä vain.
Luulin sinun olevan hyvä tyyppi.
Olenkin hyvä tyyppi. Minulla on tehtävä hoidettavanani.
- Älä viitsi, unohda menneet. - Teen töitä tässä.
Et voi tehdä tällaista improvisointia, "pidän tyypistä, en pidä tyypistä".
Hauskaa, että sanot noin.
- Kysyn sinulta kysymyksen. - Ei kysymyksiä.
Jazz-kysymys. Jos vastaat oikein, me häivymme.
Sinä katoat, tänä iltana.
Jos kävelen täältä pois tänä iltana, -
kävelen niin kauas, että se olisi sama kuin olisin kuollut.
Ja vielä yksi asia. Nämä ihmiset, Felix, -
kerro heille, että olen pahoillani.
Kerro, että minun oli tehtävä se omaksi parhaakseni.
Olin pakkotilanteessa. Täytyi joko pelata tai mennä takaisin kiven sisään.
Enkä aio mennä takaisin.
Kysy pois.
- Missä Miles opiskeli musiikkia? - Tiedän kaiken mahdollisen Milesista.
- Vastaa sitten. - Musiikkikoulu!
- Hänhän oli musiikkikoulussa? - Hänen isänsä oli hammaslääkäri St. Louisissa.
Hän ansaitsi paljon rahaa sijoittamalla maatalouteen ja -
lähetti Milesin Juilliardin musiikkikouluun New Yorkiin vuonna 1945.
Hän oli siellä alle vuoden, löysi Charlie Parkerin -
52 streetiltä ja soitti hänen kanssaan seuraavat kolme vuotta.
- Vittu. - Hei!
Etsi itsellesi toinen taksi.
Minä en leiki.
Kyllä leikit.
Hän vastasi oikein, mutta tapoit hänet silti.
- Mikä tuota miestä riivaa? - Max!
- Taasko kiusaat kuskiani? - Kuka olette?
Sama mies, jolle puhuitte viime kerrallakin.
- Maxin äiti tekee minut hulluksi. Anna Maxille. - Odottakaa.
Varovasti.
Äitisi on soittanut kymmenen minuutin välein.
"Miksi et ole käynyt? Oletko kunnossa, missä olet?"
Käynyt missä?
- Sano, etten pääse tänä iltana. - En ole sukua sinulle, kerro itse.
Käynyt missä?
Hän on sairaalassa.
- Käytkö hänen luonaan joka ilta? - Kyllä, mitä väliä sillä on?
- Et hoida päivittäisiä asioitasi. - Entä sitten?
Joten, ihmiset alkavat etsimään sinua. Tätä taksia. Se ei ole hyvä asia.
En ota sinua mukaan katsomaan äitiäni.
Mistä lähtien sinä sait neuvotella?
Kaksi vaihetta edetty, yksi jäljellä.
Kukkia.
Rahojen tuhlaaminen ei ilahduta häntä.
Hän kantoi sinua kohdussaan yhdeksän kuukautta...
Ihmiset ostavat kukkia, kukkien vuoksi.
Anteeksi. Pitäkää vaihtorahat.
Pitäisittekö sitä auki, kiitos?
- Mihin kerrokseen? - Viidenteen, kiitos.
Miten yö sujuu?
Yhtä sotkua. Entä itselläsi?
Hei, äiti.
- Olen soittanut ja soittanut... - Jäin vähän jumiin töihin.
Mikset ole voinut soittaa minulle?
Olen maannut täällä ja pelännyt, että on tapahtunut jotain kauheaa.
- Toin sinulle kukkia. - Mitä minä kukilla teen?
- Ne piristävät sinua. - Miten?
Tietäen, että tuhlasit rahaa asioihin jotka vain kuihtuvat pois.
Näetkö nyt?
- En ostanut sinulle kukkia, äiti. Hän osti. - Kuka?
Et kertonut, että sinulla on seuraa.
Mikä on nimesi?
Pyydän anteeksi poikani puolesta. Hän on röyhkeä.
- Ei se mitään, rouva. - Maksoitko kukkani?
Ne ovat kauniita.
No, Max?
Äiti, tässä on Vincent. Vincent, tässä on äitini Ida.
On todella suuri ilo saada tavata teidät, rouva Durocher.
Ida vain.
Olin Maxin kanssa kun hänelle soitettiin.
- Ja tulit tänne asti tapaamaan minua? - Ei se haittaa, rouva.
Pojalleni pitäisi pitää asetta ohimolla, jotta hän tekisi mitään.
Taidat olla joku Maxin tärkeistä asiakkaista?
Asiakas? Pidän itseäni hänen ystävänään.
Maxilla ei ole koskaan ollut paljon ystäviä. Hän puhuu peilille, se on epäterveellistä.
Montako kertaa olen pyytänyt ettet tekisi tuota?
- Mitä? - Älä puhu minusta, kuin en olisi täällä.
Mitä hän tarkoittaa?
Sitä, että hän on täällä paikalla. Tässä huoneessa.
Niin oletkin.
- Hän kuulostaa niin erilaiselta. - Tiedän.
- Olette silti varmasti kovin ylpeä hänestä. - Totta kai olen ylpeä.
Hän aloitti tyhjästä. Katso häntä nyt.
Äiti, häntä ei kiinnosta kaikki tuo.
Tulin katsomaan sinua, näytät hyvältä, voimmeko mennä?
Ei, ei, olen hyvinkin kiinnostunut.
- Limusiini-kuljetuspalvelua. - Niinkö?
- Hän kuljettaa kuuluisuuksiakin. - Kuuluisuuksia? Vai limusiineja...
- Onpa saavutus. - Mikä sinun nimesi olikaan?
- Olen Vincent, rouva. - Tuletteko uudestaan käymään?
- En, olen täällä vain tänään. - No sitten, kun tulette uudestaan.
Kaikki tavarani oli siellä. Tuhoat työni!
Katsotaan mitä muuta osaat.
Tänään on saapunut neljä. Ehkä yksi niistä on etsimänne mies.
Ei, tuo ei ole hän. Katsotaan tämä.
- Ei, seuraava. - Jotain hassua tässä on.
Nämä kolme, saapuivat puolen tunnin välein.
Pentu, ja tuo viimeinen... Sanoisin että sama tekijä.
Miksi niin uskot?
Kaava toistuu. Kaksi osumaa rintaan, ja yksi päähän.
Hän ampuu todella tiheään, korkeintaan parin millin välein.
Näetkö mitä tarkoitan?
- Voi paska, saanko lainata puhelintasi? - Kyllä.
Vastaa jo.
Hei, olen vielä ruumishuoneella silkasta laupeudesta.
Nimettömät eivät täsmänneet, mutta et ikinä arvaa kenet täältä löysin.
- Kenet? - Sylvester Clarken.
Rikosjuristi, josta tuli rikollinen.
Ramone mukaan lukien, jota hän edusti.
Kaksi huumepiireissä ollutta, puuttuvat vielä.
Jotain on tekeillä, enkä usko FBI:n tietävän.
Pidä puhelimesi lähellä, soitan pari puhelua, soitan sinulle sitten takaisin.
Olemme menossa El Rodeo nimiseen paikkaan. Se on Washington Bulevardilla.
- Olemme jo sillä tiellä. - Katso kartasta.
Että limusiineja?
- Älä aloita. - Minä en ole se, joka valehtelee äidilleen.
Hän saa kuulla sen, minkä haluaa. En halua huolestuttaa häntä.
Ehkä hän kuulee sen, minkä hänelle kerrot.
Ihan sama mitä sanon hänelle, ei se kuitenkaan riitä.
- Mitä siellä El Rodeossa on? - Keskity ajamiseen.
He heijastavat puutteensa sinuun.
He eivät pidä omasta elämästään.
He arvostelevat sinua sen sijaan.
Mistä sinä tiedät?
- Minulla oli samankaltainen isä. - Äidit ovat pahempia.
En tiedä siitä. Äitini kuoli kun olin pieni.
Mitä isällesi tapahtui?
Hän inhosi kaikkea, mitä tein.
Ryyppäsi, hakkasi minua, laittoi orpokotiin ja sen sellaista.
Ja sitten?
Tapoin hänet.
Olin 12-vuotias.
Kunhan lasken leikkiä.
Hän kuoli maksasairauteen.
- Olen pahoillani. - Ethän ole.
Mitä paskapuhetta tämä taksin ajaminen väliaikaisesti on?
- Ei se ole paskapuhetta. - 12 vuotta ei ole väliaikaista.
Pitää saada rahat kasaan. Vakuutukset, huollot, renkaat.
Hankkia oikeat asiakkaat. Ei se toimi, että kuljetetaan ketä vain.
- Miksi ei? - Koska Island Limousines -
on enemmän kuin kyyti, kuin klubikokemus.
Et halua sen loppuvan. Sen pitää olla täydellistä.
Tästä oikealle.
- Anna lompakkosi. - Mitä varten?
Pidän sitä puolestasi. Sinut tullaan tutkimaan.
- Kuka tutkii? - Väki tuolla.
Mene sisään ja kysy Felixiä. Hän odottaa sinua.
- Felix? Miltä hän näyttää? - En tiedä. En ole koskaan tavannut häntä.
- Kuka hän on? - Hän tuntee miehet, jotka palkkasivat minut.
- En ymmärrä. - Tuhosit tavarani.
Neljäs on vielä jäljellä. Luulitko, että yö on ohi?
Menet sisään. Esittelet itsesi minuna. Saat varmuuskopiot, joko muistikortilla tai cd:llä.
- Miksi et itse mene? - Liikaa ihmisiä.
Riskinhallintaa. Suojelen itseäni. Etkä sitten ryssi tätä.
Tein sopimuksen heidän kanssaan, sovin, etteivät he voi tavata minua.
He eivät tiedä miltä näytän.
- Jos en onnistu... - He tappavat sinut.
Sinulla on kymmenen minuuttia.
Ylitä se, niin teloitan äitisi poistuessani kaupungista.
En voi tehdä tätä.
Mitä sinä selität? Totta kai voit.
Kuuntele. Jos teen tämän ihmisiä kuolee ihan turhaan.
Ota ihan rauhassa, Max. Sinulla ei ole vaihtoehtoa.
Kauanko olet tehnyt tätä?
Miten niin?
Jos he sattuvat vaikka kysymään.
- Kuutisen vuotta. - Selvä. Kuusi vuotta.
Onko tässä jotain etuja?
Vakuutusta, eläkettä?
Ei, puhtaana käteen. Lakkaa viivyttelemästä, mene ulos autosta.
Odota!
Kuka tämä on?
Seuratkaa häntä.
Hän on aseeton.
Mitä asiaa sinulla on tänne?
Tulin tapaamaan Felixiä. Hänellä on jotain minulle.
En tunne ketään Felixiä.
Kerro hänelle, että Vincent on täällä.
Kuittaus.
Päästäkää läpi.
Etsivä Richard Weidner, LAPD:n huumeyksiköstä
Etsivä Ray Fanning.
Terve, miten menee? Olen agentti Frank Pedrosa.
- Kiitos, että suostuit tapaamaan meidät. - Kuinka voin auttaa?
Mitä haluat tietää jutustamme?
Onko tänä iltana tapahtunut mitään erikoista?
- Kuten millaista? - Länsi-Hollywoodiin murhiin liittyvää.
Länsirintamalta ei mitään uutta. Jotkut ovat nukkumassa, jotkut eivät.
He tulevat ja menevät autoilla, takseilla ynnä muilla.
Sen lisäksi katselemme kuinka ilma liikkuu.
Kiinnostaako juttumme teitä?
Meillä on meneillään tilanne. Kaksi ruumista, -
saattaa tosin olla sattumaa. Tämä asianajaja ja hänen asiakkaansa...
Tuon auton katto on hajalla.
Voitko zoomata lähemmäksi?
- Mihin? - Tuohon.
- Katsokaa tuota. - Mitä siellä on?
Kyllä, 5Q49974.
Oletin sinun olevan pidempi.
Siispä, Vincent.
- Mitkä ne nimet olivat? - Ramone ja Clarke.
Väitätkö, että heidät molemmat murhattiin tänä iltana?
Sylvester Clarkesta on varma tieto. Ramonesta taas...
Sain taas yhden kuolinilmoituksen. Daniel Baker, South Centralista.
- Kolme mitä? - Todistajaa.
Vincent. Olipas tämä rohkea veto.
Nyt olet täällä. Miksi?
Menetin varusteeni, myös listan.
Haluan, että kuuntelet todella tarkasti.
Erikoisryhmä oli kerännyt tiedot siihen listaan.
Tiedottajia, vasikoita.
Puhelinten salakuuntelulla, äänen tunnistimilla, -
valvontalaitteistolla kerätty tietoa.
Hyvin kallista tiedustelutietoa vuosien varrelta.
Niistä asioista se tärkeä lista koostui, -
vai mitä sanot? Menit kadottamaan sen?
Kyllä. Anteeksi.
Anteeksi? Ei sillä saada Lilleri Lalleria hymyilemään.
Uskotko Lilleri Lalleriin? Entäpä Joulupukkiin?
- En. - En minäkään.
Mutta lapseni uskovat. He ovat vielä pieniä.
Arvaatko, kenestä he pitävät vielä enemmän kuin Joulupukista?
Hänen apuristaan. Musta-Pedrosta.
On olemassa vanha meksikolainen tarina, -
jossa Joulupukilla oli niin kiire etsiä kilttejä lapsia, -
että hän joutui palkkaamaan apua pitämään huolta tuhmista lapsista.
Joten hän palkkasi Pedron.
Pukki antoi hänelle listan, jossa oli kaikkien tuhmien lasten nimet.
Pedro tarkisti listan jokaisena iltana.
Ne tuhmat lapset jotka eivät lausuneet rukouksiaan, -
Pedro laittoi pienen lelun heidän ikkunalleen.
Pienen Burron. Jos he vielä käyttäytyisivät huonosti, -
Pedro veisi heidät iäksi pois.
Jos minä olen Pukki ja sinä Pedro, -
miltä luulet, että Pukista tuntuu, -
kun tulet ja sanot, että kadotit listan?
Kuinka vitun vihainen hän olisikaan...
Kerro, Vincent. Kerro mitä itse ajattelet?
Mitä?
Minä luulen...
Minusta voisit käskeä takanani olevan miehen, -
laskemaan aseensa.
Mitä sinä sanoit?
Käskisit takanani olevan miehen laskemaan aseensa, -
ennen kuin riistän sen hänen käsistään ja tapan hänet.
- Minua seurattiin. - FBI?
En tiedä, kerro sinä.
Siksi hävitin listan. Kaikki varmuuskopiotkin.
Suojellakseni sinun kallista persettäsi.
Luulitko, että minusta oli mukava tulla tänne?
Hei, paskajuttuja sattuu.
Täytyy vain mukautua siihen.
Läski, kattohuoneiston tyyppi ja jazz-mies.
Kaksi jäljellä.
Saatko ne tehtyä?
Mitä olenkaan oppinut kuuden vuoden aikana?
- Vincent? - Saman minäkin kuulen.
Viimeiset kaksi.
Muuten. Pienenä hyvityksenä -
haluaisin tarjota alennuksen.
25% kaikista palveluistani.
- Hyvin anteliasta. - Laitetaan saman tien 35%.
Muuten...
Daniel sanoi olevansa pahoillaan.
Mene Feveriin.
Jos jokin menee pieleen, -
tapa hänet.
Lähetä hänen lupansa kännykkääni.
Ei, odota.
Onko taksissa joku toinen?
- Ei olisi uskonut sinun selviävän. - Olen aika poika.
6. kadulla on paikka nimeltä Fever, tiedätkö sen?
Etsikää todistajamme Peter Lim. Hoitakaa hänet turvaan.
- Afroamerikkalainen, normaalirakenteinen... - Iskuryhmä tekee rynnäkön.
Haluan ilmatukea. Sen on pysyttävä 450 metrissä.
- Kuinka kauan? - 12 minuuttia.
Taksiyhtiön tietojen mukaan kaveri on ajanut taksia 12 vuotta.
Entä sitten?
Hän kävelee puhelinkoppiin ja muuttuu yhtäkkiä supertappajaksi?
Mitä hän tekee? Takinkääntötemppuja?
- Ei. Oikea kuski on kuollut. - Kaveri näyttää juuri tältä.
Hän valitsi itsensä näköisen taksikuskin.
- Enpä tiedä. - Minäpä tiedän.
Yksityiset turvallisuusyritykset palkkaavat väkeä.
Kolumbia, Venäjä, Meksiko, palkanneet kaikkialla ex-erikoisjoukkojen sotilaita.
Stasi, entinen KGB ja sitä rataa.
Hän on etevä aseenkäyttäjä, ammattilainen, joka näyttää taksikuskilta.
Mitä aiot?
Nappaan sen tyypin ja pelastan todistajan.
- Entä jos he ovat väärässä? - Kaveri myönsi nimekseen Vincent.
- Hän juttelee siellä roistojen kanssa. - Tässä on jotain muutakin.
Tässä ei ole mitään muuta.
Luulin että oli.
Tämä on heidän juttunsa, tässä ei ole meille mitään.
- Ei mitään sinulle. - Totta. On myöhä ja menen kotiin.
Tiedätkö paljonko kello on?
Onko Peter Lim jo löydetty?
Vaimo uskoo hänen olevan Feverissä.
6. ja Alexandrian kulma, vauhtia.
Todistaja on paikassa nimeltä Fever.
Vincent on menossa sinne. Iskuryhmä ja muut yksiköt, Vincent on teidän.
Ensimmäinen yksikkö perillä hakee todistajan ulos.
Kuittaan.
- Aiotko soittaa hänelle? - Kenelle?
- Naiselle, joka antoi korttinsa. - En tiedä.
- Ehkä, ehkä en. - Mitä? Nosta puhelin.
Elämä on lyhyt. Eräänä päivänä se on ohi.
Sinun pitäisi soittaa.
Sitä mieltä minä olen.
Siellä hän on. Talla pohjaan!
Pöydässä. Selkä tännepäin.
Mene oikealle. Ryan, ovelle.
Vain selkeitä laukauksia, suojatkaa selustanne.
Mene viisi metriä eteenpäin, yksi vasemmalle.
Harhaile ja sivulliset saavat ensimmäiset lippaalliset, ymmärrätkö?